Maica Siluana - ”Despre familia ortodoxa“, Biserica Ortodoxa din Düsseldorf, Germania, 28 iunie 2013
Saint Silouan Athonite
“Keep your Mind in Hell and Despair Not”
sâmbătă, 7 septembrie 2013
miercuri, 14 august 2013
duminică, 11 august 2013
11 august, Prăznuirea Sfântului Ierarh Nifon, Patriarhul Constantinopolului
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiXhvl2AfDtyBcukTlAPM_7JHuMOnDvi1q-IPgORybhz0OoGnHXyyerdJVYZJWD46NTYTsABFroiP3cgz3nCp1m0w3dLS_AvCweQtj1MnYnpnZpAKZ5LH8FYGBoMRTDQ3JrW1PQxlgVvdc/s400/Nifon.jpg)
În anul 1515, la trei ani de domnie, domnitorul Neagoe Basarab a trimis o delegaţie la Muntele Athos, condusă de logofătul Danciu, delegaţie ce avea scopul de a cere în dar, pentru un timp, moaştele Sfântului Nifon. În acest fel, moaştele Sfântului ierarh au ajuns la mânăstirea Dealu, racla cu sfintele moaşte fiind depusă peste mormântul lui Radu cel Mare, ca semn de împăcare şi dezlegare de blestem. În 1517, în ziua de 16 august, s-a săvârşit canonizarea Sfântului Nifon, aceasta fiind prima canonizare despre care ştim că s-a săvârşit la noi în ţară.
După ce moaştele Sfântului Nifon au fost ţinute mai multe zile pentru închinarea credincioşilor, ele au fost aşezate într-un sicriu de argint curat, poleit cu aur şi înfrumuseţat cu pietre scumpe, dăruit de Neagoe Basarab în semn de preţuire faţă de Sfântul Nifon. Astfel cinstite, moaştele Sfântului au fost duse înapoi la Dionisiou, unde călugării de acolo, fiind adânc mişcaţi de darurile făcute de domnitorul Ţării Româneşti, au hotărât să dăruiască acestuia capul şi o mână din moaştele Sfântului Nifon. Acestea vor fi depuse cu preţuire în mânăstirea Curtea de Argeş, după care vor fi mutate, în 1949, în biserica Sf. Dumitru, catedrala Mitropoliei Craiovei, unde se află şi astăzi.(Sinaxar, 11 august)
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgPaH0nYKU5oG_XtrmIR60YcZWDIYlz3iWhjItIfjgyPNeYOeosPqB6qD0xs-iVD0l9ShhiYzB76pR1iMk1uhEM8NesOtg15sRAJvbcGfqBHiSLq3THzfN6-3eCxtlHn1D6tqaUqPtPg84/s320/Picture+044.jpg)
UNDELEMNUL CANDELEI
Cuviosul avea acest obicei minunat: cand trebuia sa se culce putin, punea mai intai un rand de pietre pe pamant si peste ele arunca o patura mica. Apoi canta imne de inmormantare ca si cum s-ar fi ingropat singur pe sine. Pe urma, zicea pe de rost patru Apostoli si patru Evanghelii si multe altele. Insemna apoi cu Sfanta Cruce asternutul, de trei ori si se culca, punand o piatra drept capatai. Adeseori in vis navaleau diavolii asupra lui, il tulburau si nu-l lasau sa doarma. Cuviosul lua atunci toiagul si ii lovea cu putere duhovniceasca, razand de neputinta lor, incat diavolii o patisera cu el. "Ce sa facem cu acest incapatanat, se tanguiau ei? Uneori ne loveste, alteori ne ocaraste si batjocoreste tot neamul nostru!" Intr-o seara, cand robul lui Dumnezeu se culcase putin, a venit diavolul cu un tarnacop sa-l loveasca. Dar deodata, spaimantandu-se, a iesit afara cu mare zgomot si a pierit ca fumul. Pe cand fugea, scrasnea din dinti, zicand: "O, Marie, pretutindeni ma arzi, ocrotind pe acest tare de cap!" Auzind aceste cuvinte, Nifon a inteles ca Maica Domnului il ocroteste si il apara. De aceea, el in fiecare seara, inainte de culcare, lua undelemn de la candela si se miruiau pe frunte, la urechi si la toate simturile. De aceea s-a infricosat diavolul si s-a facut nevazut. Cand a vazut ce putere are undelemnul sfintit Maicii Domnului si al tuturor sfintilor, dadea adesea si la cunoscuti sa se unga inainte de culcare.